KRAJ JEDNE LJUBAVNE PRIČE
Ovo je dnevnik...
mržnje.
I možda ga ne bih pisao...
da me neki đavo nije naterao da ga zaustavim te večeri... na kiši.
Hoćeš da se udaviš, Henri?
Hteo sam da udahnem malo vazduha.
Lepo je videti te, Bendrikse.
Koliko je prošlo? Godina?
Jun 1944.
Toliko dugo?
Kako je Sara?
Ona je negde napolju.
Je li u bioskopu?
Ne, ne ide više.
Laku noć, Henri.
Trebalo bi da odeš kući pre nego što se razboliš.
Nešto nije u redu?
Dopusti mi da te odvedem kući, Henri.
Ili možda ne bih ovo pisao...
da sam tada znao koga mrzim.
Je li to bio Henri? Je li to bila njegova žena, Sara?
Ili je to bio neko drugi, meni još uvek nepoznat?
Sara?
Vidiš, još uvek je napolju.
Dođi gore.
Uđi. Sipaću ti piće.
Viski, hvala.
I, šta je to što te muči, Henri?
Sara.
Izašla je u šetnju, Bendrikse.
U šetnju.
Pa, oduvek je bila odličan šetač.
Ljubomora je užasna stvar.
Znaš da mi možeš verovati, Henri.
Znaš, otišao sam toliko daleko...
da sam našao ime privatnog detektiva.
Misliš da se viđa sa nekim?
Naravno. Misliš da sam budala? - Ne, Henri.
Ne mislim da si budala.
Misliš da je moguće? - Naravno.
Naravno, Sara je ljudsko biće.
Ne mogu da spavam.
Stalno uzimam ovu prokletu vizit kartu.
Spali je.
Voleo bih da mogu. - Onda idi i vidi se sa njim.
Kako mu je ime? Sevidž?
I da sedim gde sede svi ostali ljubomorni muževi?
Misliš li da imaju čekaonicu, Bendrikse...
gde vidimo lica jedni drugima dok prolazimo kroz nju?
Zašto ne pustiš mene da idem, Henri?
Tebe? - Da.
Mogao bih da se pretvaram da sam ljubomorni ljubavnik.
Ljubomorni ljubavnici su manje smešni od ljubomornih muževa.
Podržani su i u literaturi.
Tragično, nikad komično. Seti se Troilusa.
Ne smem izgubiti samoljublje kada budem razgovarao sa gdinom Sevidžom.
Smešno je. Jedan ne može špijunirati ženu preko prijatelja...
koji će se pretvarati da je njen ljubavnik. - Za šta služe prijatelji?
Ti si dobar momak, Bendrikse. Sve što mi je bilo potrebno je razgovor...
da razbistrim glavu.
Ime je bilo Sevidž, a adresa Vigo Pasaž 3.
Zaboravi šta sam rekao. Nema nikakvog smisla. Posetiću doktora.
To su vrata. Sara je stigla.
To je služavka. Bila je u bioskopu.
Ne, to je bio Sarin korak.
Sara, draga.
Ti? Jesi li to ti?
Bila si u šetnji?
Da. - Veče je prljavo.
Skroz si mokra, Sara. Jednog dana ćeš se na smrt prehladiti.
Laku noć.
Njihov brak je bio uobičajen. Kao i njihova dobro nameštena kuća.
I svideli su mi se oboje prve večeri kada smo se sreli...
pijući loš Južno-Afrički šeri zbog rata u Španiji.
Dobro veče, gdine. Mogu li uzeti vaš šešir?
Hvala.
Gdin Majls je gore.
Šeri, gdine?
Hvala.
Izgledala je uznemireno.
Leta 1939-te, ceo London je izgledao uznemireno...
pred nadolazećom olujom.
Sara, ovo je naš sused, romanopisac.
Šta jedan romanopisac radi ovde?
Istraživanje. - O čemu?
O vašem suprugu.
Pišem o ličnosti koja radi za vladu.
Moram da znam njegove navike. Šta pije pred spavanje...
Kakao. - I kada...
U 11 sati, zar ne Sara?
Osim ako se ne zabavljamo.
Možete li izvinuti vaš lik?
Vlada ga treba. - Nažalost, da.
Pa kažite mi. - Šta?
Njegove tajne.
Henri je dobar čovek, gdine Bendriks. On nema tajni.
Bojao sam se da ćete to reći. Dobrota ima tako malo izmišljenih vrednosti.
A šta ima izmišljenu vrednost?
Ministar domaće bezbednosti. - Kažete da je moj suprug izmišljen?
Kažem da bi mogao biti. U pravim rukama.
Možemo li se udaljiti od "službe" za momenat?
Mislite da promenimo temu?
Mislila sam da izađemo na svež vazduh. - Naravno.
Koliko ste u braku? - Je li vaš lik oženjen?
Da, srećno je oženjen već 10 godina.
Henri je onda savršen uzor. Mi smo u braku 10 godina.
Vi znate da je o sreći teže pisati nego o dobroti.
Henri daje prednost sreći.
Razgovarali smo o kući, dragi.
Dopustite mi da vam sipam.
Kuća je divna. - Moja žena ju je pronašla.
Vaša žena je šarmantna.
Ona mi je velika pomoć. - Da, siguran sam.
Zar nisu snimili film po jednoj od vaših knjiga?
Da, daje se u Rialtu. Odvešću vas oboje.
Ja sam i previše zauzet za bioskop, bojim se.
Treba li to da zabeležim?
Pobrinite se da vaš lik nikada ne bude kući pre 10.
Hajde da izađemo, Henri. Jednom? - Ne mogu, draga.
Ali ti idi. Vodi je Bendrikse. Sara insistira.
Znate, to nije ono što sam napisao. - Ne možete stalno to da govorite.
To je istina.
Znam.
Bila je jedna scena koju jeste napisali.
Opišite je.
Ona gde ju je ponudio lukom uz obrok.
Ona je odbila zato što njen suprug nije voleo miris. I on se naljutio.
A zašto se naljutio?
Nije hteo da zamišlja nju kako odlazi kući, njemu.
Da li Henri voli luk?
Ne.
Znaš, ja sam zaljubljen.
I ja.
Suzan?
Dođi gore.
Sara?
Samo momenat, dragi.
Šta ako je čuo?
Ne bi prepoznao zvuk.
Saro, jela si luk? - Izvini, dragi.
Bendrikse, kakav je bio film?
Do poslednjeg detalja?
I naravno, kako je počela da voli mene...
naučila je da vara Henrija.
I zašto sam onda bio povređen kad sam saznao da ga posle 2 godine...
vara ponovo?
Gdine Bendriks, pretpostavljam da govorimo o gđi Bendriks.
Ne baš. Ona je žena mog prijatelja.
Možda ste vi i dama intimni?
Nismo. Video sam je samo jednom od 1944-te.
Ne razumem. Rekli ste da je ovo posmatrački slučaj.
Zar neko ne može da voli ili mrzi toliko dugo?
Nema ničeg nečasnog u ljubomori, gdine Bendriks.
Ja je uvek pozdravljam kao znak prave ljubavi.
Došao sam u interesu muža. On misli da ga ona vara.
Ona ima tajne.
Ah, tajne.
U tome ne mora biti ničega, naravno.
Po mom iskustvu, gdine Bendriks, skoro uvek ima.
Da javljamo vama ili mužu?
Meni. On ne sme da zna ništa o tome.
Vrlo interesantan slučaj.
Svi moji ljudi su veoma diskretni. Poslaću jednog odmah...
i on će učiniti sve da vam otkloni sumnje.
Ili bih trebao da kažem, muževljeve?
Halo. Sara?
Dobro.
Da, bilo je lepo videti te.
Da, koliko je prošlo? 2 godine? Toliko dugo?
Uvek si bila bolja od mene u godišnjicama.
Hoćeš da se vidimo? Dobro, za šta god.
Ne, sutra ne. Imam taj članak.
Sreda? Samo da proverim.
Može li četvrtak?
Odlično. Park Lejn Hotel u jedan?
Bilo je čudno misliti da smo tokom rata...
mogli biti tako spokojni.
Bilo je noći kada sam želeo da te sirene nikada ne prestanu.
Kaži mi ponovo.
Volim te.
I uvek ću.
Izvini što kasnim. Došla sam podzemnom, ali je bila gužva.
Pa, taksijem bi brže stigla.
Znam. Nisamhtela da stignem brže.
Rezervisao sam sto kod Palmera.
Zar ne možemo ostati ovde?
Pa, tamo smo uvek išli.
Ali vidiš, ja nikad više nisam otišla tamo.
To nikad nije bio restoran za tebe, zar ne?
Ti još uvek odlaziš tamo?
Da, 2 ili 3 puta nedeljno. Vrlo je pogodan.
Idemo.
Izvini zbog toga. - U redu je.
Zadovoljstvo mi je da vas vidim, gdine. Tako mnogo je prošlo.
Mislio sam da ste nas zaboravili.
Bojao sam se da ćete to reći.
I vas, gđo. Prošlo je mnogo vremena.
2 godine, Alfrede.
Ovuda. - Hvala.
Zašto si lagao?
O mom dolaženju ovde? - Da.
Zašto si htela da se vidimo?
Htela sam da te pitam za Henrija.
Brinem se za njega.
Kako si ga našao one večeri? Je li bio čudan?
Ja nisam primetio da nešto nije u redu.
Htela sam da te zamolim, mada znam da si veoma zauzet...
ako bi mogao da ga posetiš povremeno. Mislim da je usamljen.
Pored tebe?
Znaš da me nikada stvarno nije primećivao. Godinama...
Možda si mu davala razloga.
Koji razlog sam mu mogla dati?
Koji si razlog dala meni?
Nijedan.
Pišeš li novu knjigu? - Naravno.
Nije o nama, zar ne? Ona koju si pretio da ćeš napisati?
Za knjigu je potrebna godina da se napiše. To je pretežak posao za osvetu.
Kad bi znao koliko malo razloga imaš za osvetu.
Ne, šalim se. Bilo nam je lepo zajedno.
Odrasli smo, i znali smo da se nekada mora završiti.
Sada možemo da ručamo i da razgovaramo o Henriju.
Izvini.
Ovo je bilo glupo. Nije trebalo da te pozovem.
Taj kašalj bi trebalo lečiti.
To je samo kašalj.
Zbogom, Morise. - Zbogom.
Vaš meni, gdine.
Izvini. Moraš da shvatiš...
ljubomoran sam na sve što se kreće. Ljubomoran sam na kišu.
Kako možeš biti ljubomoran na kišu?
Odakle ti to?
Iz Španije. To je bio moj rat, bojim se.
Sa ovim su me dokrajčili.
Bio si ranjen. Kako romantično.
Nije baš. Stavili su šipku u mene.
Razmišljala sam o tvom hramanju. Bih li mogla da ga zavolim?
I možeš li?
Nikada nisam nikoga volela koliko tebe.
Da?
Gdin Parkis je došao da vas vidi, gdine.
Uvedi ga unutra.
Ovuda, molim.
Biću sa vama za momenat, gdine...
Prezivam se Parkis.
Čovek gdina Sevidža.
Sedite. Uzmite cigaretu.
Ne, ne na dužnosti, gdine. Ukoliko nije u svrhu prerušavanja.
Ali sada niste na dužnosti.
Pa, u neku ruku jesam, gdine.
Menjaju me na pola sata, dok ne podnesem izveštaj.
Znači postoji nešto?
Nije baš ni prazan papir, gdine.
Jesmo li se negde sreli ranije, gdine?
Ne verujem.
Kao što kažem, gdine, nije prazan papir.
Ali nikad i nije.
Ja i moj dečak, pratili smo...
Vaš dečak?
Moj sin, gdine.
Učim ga poslu.
Mislim, dečak može biti koristan na više načina.
Tog dana, stranka je otišla na stanicu podzemne železnice na Pikadiliju...
i nastavila do Park Lejn Hotela.
Izgledala je prilično uznemireno.
Našla se sa gdinom sa kojim je očigledno bila veoma bliska...
pošto su pozdravili jedno drugo sa nežnim nedostatkom zvaničnosti.
I u jednom trenutku su se...
mada ne mogu biti siguran, držali za ruke.
Držali su se za ruke?
Da, gdine. Gdin je rukom gurnuo čašu ka dami...
i kao da je ruka neko vreme ostala tamo, gdine...
što ukazuje na stisak takve prirode.
I posle kratkog razgovora, uputili su se ka restoranu zvanom...
Palmer, u koji je bilo teško ući, zbog dečaka i svega...
Posmatrao sam ih kroz prozor.
I posle nekog vremena, dama je otišla...
kako mi je izgledalo, vidno uzbuđena.
Uzbuđena? Sigurni ste u to?
Bez sumnje, gdine.
Onda sam je pratio niz Čering Kros Roud do Mejden Lejna...
gde je ušla u crkvu, da bi se, pretpostavljam, dobro isplakala.
Ona nije katolik, zar ne, gdine? - Ne.
Pretpostavio sam da nije. Nije klečala, gdine, sedela je.
I po izrazu na njenom licu, rekao bih da su suze bile rezultat.
Oprostite na ličnom mišljenju.
Naravno.
Vidite, dopada mi se dama, sumnjiva stranka.
Kao i meni, ali niste bili u pravu za ruke.
Ruke, gdine?
Nikad se nismo mnogo držali za ruke.
Oh, gospode.
Napravio sam budalu od sebe.
Pa, Sara ima takav uticaj. Gdin Sevidž je trebalo da nas upozna.
Oh, ne, gdine.
Bilo je do mene.
Dobro, nije ozbiljno.
Ako biste gledali na to spolja, prilično je smešno.
Ali ja sam unutra, gdine.
Nije gdin Sevidž onaj zbog koga sam toliko zabrinut. Već moj sin.
Kad mu budem rekao da ste vi muž...
Ali vi grešite...
Ja nastupam u muževljevu korist...
Znači tražili ste istragu o sebi?
To je interesantan paradoks.
Ko je onda rđava strana?
Izvinite, gdine.
Malo sam spor u takvim stvarima.
Obojica ste zamenjeni u daminim osećanjima...
Nekim drugim?
Pokušajte da razmišljate o tome kao ja, gdine Parkis.
Ljubomora može postojati samo uz želju.
Vi ste u lovu na želju.
Samo posmatrajte sebe kao njenog slugu.
Naravno, gdine. To je moj posao.
Hvala vam.
Zastupnički ljubavnik, Parkise.
Laku noć, gdine. - Laku noć.
Pitao sam se koliko nje bi mi on mogao povratiti.
Za momenat, poželeo sam da sam on...
da svetlucam njegovom lampom kroz njen svet.
Ja sam ljubomoran čovek.
Ljubomoran sam na ovu čarapu. - Zašto?
Zato što ona može ono što ja ne mogu.
Da ti ljubi celu nogu.
I ljubomoran sam na ovo dugme.
Jadno, nevino dugme.
Nije nevino nimalo.
Sa tobom je celog dana. Ja nisam.
Pretpostavljam da si ljubomoran i na moje cipele.
Zašto?
Zato što će te odvesti od mene.
Merio sam ljubav po stepenu svoje ljubomore.
I kako je moja ljubomora bila bezgranična...
Svako ko voli je ljubomoran.
i moja ljubav je trebala biti bezgranična.
Mrzim kada si nesrećan.
Meni ne smeta ono što te čini srećnim. - A ako bih spavao sa nekom drugom?
To nije ni ovde ni tamo. Hoću da budeš srećan.
Možda tražiš izgovor da uradiš nešto slično.
Ne bih nikada. - Bi.
Šta? - Spavala sa nekim drugim.
Misliš na Henrija? Kako neko može biti ljubomoran na Henrija?
On te ima. Ja ne.
Mi stanujemo u istoj kući, to je sve. Znaš to.
Ja sam senka koju on šeta okolo.
I volim tebe.
Više bih voleo da te vidim mrtvu, nego sa drugim čovekom.
Ja nikada neću biti sa drugim čovekom!
Možeš me videti mrtvu, ali nikada neću biti sa drugim čovekom.
Trebalo bi da idemo u sklonište.
Ako nas pogodi bomba, pomisli šta se neće desiti.
Ne bi se vratila Henriju. Ja nikada više ne bih zamišljao drugog ljubavnika.
Moja ljubomora bi prestala. - Da li bi te to učinilo srećnim?
Veruješ li mi sada?
Ali, nažalost, nisam joj verovao.
Postojao je neki đavo u mojoj glavi koji mi nije dozvoljavao.
I sada je Parkisov mali igrao đavolju igru.
Moj dečko je uspeo da uđe, gdine. Ume da bude izuzetno koristan.
Ja to zovem dokaz A.
Kažu da je obećanje večno, ali ne znam da li mogu da održim ovo.
On me je ubio ljubomorom. Ti me ubijaš ljubavlju.
Znači, takođe je nanjušio i miris, Parkise.
Kakav miris? - Miris ljubavi.
Šunjajući se kao retriver.
Pa, on je izuzetno uporan, gdine.
Posmatrao je stranku, u stanju poluodevenosti...
sa nepoznatim muškarcem.
Gde? - U spavaćoj sobi, gdine.
Muškarac je zatvorio vrata, a dečko je izašao.
Sledi, i mislim da ćete se složiti, da je intimnost...
bila neizbežna.
Doista. Ko je on?
Evo šta smo definitivno saznali.
Moj dečak je virnuo u knjigu sastanaka u čelnom hodniku.
Stranka je imala zakazan zubni pregled u 15:30 tog dana.
I zapravo, posetila je, u 15:30, prostorije u Sidar Roudu 65...
gde nikakav natpis nije upućivao na zubarsku ordinaciju.
Izvesni gdin Smajt je vlasnik tih prostorija, gdine. - Smajt?
Sa "J"? - Da, gdine. S- M- A- J- T.
Iako nemamo nikakvih dokaza o intimnosti...
zaključak je očigledno tu.
Pa, kako je "tu"?
Izmišljeni zubni pregled, gdine.
Dokaz B.
Moj dečak je to slikao.
Stranka je izašla 2 sata kasnije.
Količina vremena koja je prošla, bila je sasvim dovoljna za intimnost.
Sudovi uglavnom zahtevaju bar 1 sat, gdine.
Moj dečak bi je fotografisao i kad je odlazila...
da nesrećnom okolnošću nije zaspao.
Srećom, gdine, stranka ga je pobrkala sa napuštenim mangupom...
probudila ga i odvela do stanice podzemne železnice.
Tako da je izlazak definitivno utvrđen...
i ostvareno je poznanstvo, koje može biti od koristi u budućnosti.
Treba li da mu se suprotstavim kao povređeni muž?
Ja sam protiv toga, gdine. To komplikuje stvari kod suda.
Ovo nikada neće stići do suda.
Prijateljsko rešenje. - Tu postoji nedostatak interesa.
Neko teško može napraviti gužvu, zbog čoveka po imenu Smajt.
Voleo bih samo da ga vidim, to je sve.
Možda bi Lans mogao da nam učini uslugu i da ga fotografiše spreda.
Lans? - Moj dečak.
Dobio ime po Lanselotu, vitezu Okruglog stola.
On je našao Sveti Gral.
To je bio Galahad. Lanselot je pronađen u krevetu sa Ginevrom.
Nisam čuo.
Moram da kažem, gdine. Savetovao bih Vam da to ne radite.
Samo bih voleo da vidim kako izgleda čovek po imenu Smajt.
Hoćete li mi pozajmiti vašeg dečaka?
Ako mi garantujete da se neće desiti ništa neprijatno.
Pa, Sara nije tamo. Ovaj događaj ima univerzalno uverenje.
Pođi sa mnom, mladi Lanselote.
Pođi, Lanse.
Nema potrebe da brinete.
Osećaš se loše, sećaš se?
Koliko loše, gdine?
Dovoljno loše da se onesvestiš. Možeš li to da odglumiš?
Ako zadržim dah, mogu da prebledim, gdine.
Odlično.
Izvinite, živi li dr Vilson ovde?
Ne, bojim se da ne.
Dali su mi ovu adresu, a moj mali je prilično bolestan.
Jesi li dobro? - Bolje da uđete.
Ako vam ne smeta. Izvinite. Mislim da možda treba da sedne.
Hvala vam.
Mogu li mu doneti čašu vode?
To je veoma ljubazno.
Ili neki sok od narandže?
Voda će biti dovoljna.
Sok od narandže, molim Vas.
Zahvali se, Arture.
Zove se Artur?
Da, Artur Džejms. Njegova majka je volela Tenisona.
Da li je ona...
Da, da. Već četiri godine.
On mora da vam je velika uteha.
I briga.
Trebao bih da se predstavim.
Bridžis. - Moje ime je Smajt.
Sa "J"?
Ovo je moj brat, Ričard. Ovo je gdin Bridžis.
Njegov dečak se ne oseća dobro.
Dali su mi ovu adresu kao adresu doktora Vilsona.
Nema takvog doktora ovde.
Video sam vašeg dečaka ranije.
Možda negde na ulici.
Koji je bio pravi razlog vaše posete?
Rekao sam vam. Doktor.
Ne, ti nisi bolestan, zar ne, dečače?
Ljudi ponekad dođu kod mene i ne mogu da objasne zašto.
Ali ako postoji razlog...
Moj brat često ima posla sa... - Dosta, Suzan.
Moraju se sami zapitati.
Prepoznajem vašeg dečaka. Ali vas...
Ko vas je preporučio?
Imamo zajedničkog prijatelja.
Saru Majls.
A vaše ime je?
Bendriks.
Znam sve o vama.
Siguran sam da znate.
Ali morate me prosvetliti. Zar niste obavezani zavetom čednosti?
Oh, gospode.
Idite, molim vas.
Hoćete li otići?
Dođi, Lanselote.
Jadna Sara. Nije počinila ništa sem ljubavi...
a tu su bili Parkis i njegov mali da posmatraju njen svaki korak.
Mogao sam da opozovem uhode...
da me đavo nije povukao za rukav i ovaj put. Henri!
Opet na kiši?
Šetam, Bendrikse. Doktor preporučuje.
Pa, šetaj sa mnom.
Ja preporučujem piće.
Kako je Sara?
Prilično dobro.
Jesi li na kraju otišao kod onog privatnog detektiva?
Nadao sam se da si zaboravio na to.
Bio sam prezaposlen. Imao sam Kraljevsku Komisiju za vratom.
Ne brini, Henri. Ja sam to uradio za tebe.
Nisi imao nikakvog prava.
Ja plaćam sve troškove. - To je đavolja provera.
Evo izveštaja, Henri.
Njegovo ime je Smajt. Sa "J".
Pošteno te je vukla za nos, Henri.
Pusti me da prođem.
Ne želiš ih? Fotografije, imena, ljubavna pisma?
Hoćeš li me sada pustiti da idem?
Još uvek mogu da ti nabavim kopiju.
Čudno je, koliko dostojanstva može biti u šeširu.
Bez njega, izgledao je kao još jedan neznanac. Odbačen.
Sažaljevao sam samog sebe toliko dugo, tako da je bilo...
čudno sažaljevati njega.
Izvini, Henri.
Sedi.
Jeste li vas dvoje bili ljubavnici, Bendrikse?
To je jedino objašnjenje.
I jedini izgovor takođe.
Zar ne vidiš da je to što si uradio grozno?
Verovatno misliš da sam budala što nisam posumnjao.
Zašto me nije ostavila?
Zato što si joj postao navika.
Ti si njena sigurnost.
Zašto je tebe ostavila? - Postao sam joj dosadan, kao ti.
Ali nisam rođen takav. Ti si me takvim napravio.
Nije htela da te ostavi, pa sam joj dosadio svojom ljubomorom.
Ne možeš biti ljubomoran na mene. - Pa, ti si pobedio, na neki način.
Dovelo nas je do kraja veze.
Mogla je da vodi ljubav sa mnom...
ali je zato kupovala, kuvala...
i uveče spavala pored tebe.
Još uvek ti je veoma naklonjena.
Neki nisu zadovoljni naklonjenošću.
Ja sam bio. - Da, i to je od tebe napravilo njenog makroa.
Dosada od muža koji zna gde su mu papuče, ali nikad ne primećuje svoju ženu.
Ali nisi bio jedini makro, Henri.
Rat je bio najveći makro.
I bombarderi nam nikad nisu smetali...
dok čin ljubavi ne bi bio završen.
I šta ćeš raditi kad se završi?
Neće se završiti, rekla sam ti.
Mislio sam na rat.
To je jedina sigurna stvar.
Kako to misliš?
Da mi dozvoljava da te vidim.
Misliš da se ljubav završava kad me ne vidiš?
Biti znači osećati.
Postojim li ja kad si sa Henrijem? - Da.
Da nije to razlog zašto ostaješ sa Henrijem?
Zato što znaš da će se ovo završiti? - Ne.
Hajdemo u podrum. - Moja gazdarica može biti tamo.
Da li je to bitno? - Možda njoj.
Blizu je, Morise. - Proveriću.
Pusti me da idem sa tobom. - Dolazim za sekundu.
Nema nikoga tamo. Čisto je.
Nisam ni čuo prasak.
Probudio sam se posle 5', ili 5" ...
u izmenjenom svetu.
Na trenutak, sam bio oslobođen osećanja...
ljubavi, mržnje, ljubomore.
I sve je podsećalo na sreću.
Oh, moj Bože.
Živ si?
Zvučiš razočarano.
Povređen si.
Posekao sam se, to je sve.
Šta si radila na podu?
Molila se.
Čemu?
Bilo čemu što može postojati.
Možda bi bilo praktičnije da si sišla dole.
Jesam.
Pa, zašto me nisi probudila.
Pokušala sam.
Nisi se pomerao.
Ne razumem.
Bila sam sigurna da si mrtav.
Onda nije bilo mnogo razloga da se moliš, zar ne?
Čudo.
A mi ne verujemo u njih.
Ne.
Ta sirena znači da odlaziš.
Da.
Molim te nemoj.
Moram. Henri će...
Zaboravi Henrija.
Ne razumeš. Bio si mrtav.
I sada sam tu.
Žao mi je što sam te razočarao. Sara?
Ljubav se ne završava...
ako ne vidimo jedno drugo.
Ne?
Ljudi nastavljaju da vole Boga, zar ne?
Čitavog svog života, iako ga ne vide.
To nije moja vrsta ljubavi.
Možda ne postoji druga.
Znači ja sam bio razočarenje, na kraju.
Preživeo sam. I to je bio kraj veze...
dok te nisam sreo sa tom vizit kartom privatnog detektiva u ruci.
Pitao sam se zašto te nismo viđali.
Trebalo bi da ideš kući, Henri. Na smrt ćeš se prehladiti.
Izvini.
Bilo je prilično lako, gdine. Bila je takva gužva.
Gđa Majls je mislila da sam iz Vlade.
Gdin Majls je mislio da sam jedan od njenih prijatelja.
Znao sam put do njene sobe od mog malog.
Da me je neko zaustavio, rekao bih da tražim toalet.
Naravno, niko nije.
Jesi li mislio da je bila dobra zabava?
Vrlo uspešna, rekao bih, gdine.
Ali je đa Majls izgledala, u neku ruku otsutno.
Mislim na ovo...
kao dokaz D.
Jesi li ga čitao?
Utvrdio sam njegovu prirodu, gdine.
I po jednom unosu, prosudio sam da nije bila pažljiv tip.
Tako srećna. M se vraća danas.
Po mom iskustvu sa dnevnicima, oni uvek sve odaju, gdine.
Ljudi izmisle svoje male šifre. Vidite kroz njih.
Probudila sam se i sunce je sijalo.
Ovo pokriva nekoliko godina.
Nadam se da ste zadovoljni, gdine.
Život je trebao biti srećan ponovo, ali noćas sam sanjala...
Mislim da bi ovo moglo okončati naš posao, Parkise.
Imao sam utisak da bi moglo, gdine.
Uživao sam u našoj saradnji, gdine...
ako neko uopšte može govoriti o uživanju u tako tužnim okolnostima.
I ja sam.
Zato se nadam da nećete odbiti uspomenu, gdine.
To ima priličnu istoriju. Sećate li se slučaja Bolton?
Ne mogu da kažem da se sećam.
Izazvao je priličan nemir, u to vreme, gdine.
Gospođa Bolton, njena služavka i muškarac, svi su otkriveni zajedno.
Ta pepeljara je stajala pored kreveta, gdine.
Sa damine strane.
Tretiraću je kao blago, Parkise.
Kad bi pepeljare mogle da govore, gdine.
Doista.
Pozvaću kasnije da se uverim da nije bilo nekih problema.
Hvala, Parkise.
Laku noć, gdine. - Laku noć.
Ponekad se umorim od pokušavanja da ga uverim da ga volim...
i da ću ga voleti večno.
Uhvati se za svaku moju reč, kao advokat, i izvrne je.
I šta ćeš raditi kad se završi?
Misliš da se ljubav završava kad me ne vidiš?
Biti znači osećati.
Postojim li ja kad si sa Henrijem? - Da.
Da nije to razlog zašto ostaješ sa Henrijem?
Zato što znaš da će se ovo završiti? - Ne.
Hajdemo u podrum. - Moja gazdarica može biti tamo.
Da li je to bitno? - Možda njoj.
Blizu je, Morise. - Proveriću.
Pusti me da idem sa tobom. - Dolazim za sekundu.
Nema nikoga tamo. Čisto je.
Oh, Bože. Oh, Bože, ne uzimaj ga.
Oh, Bože ne uzimaj ga.
Ali jesi.
Šta god ga je činilo, nestalo je. Uzeo si ga.
Nikad nisam verovala u molitvu.
Oh, Bože, molim te vrati ga. Pusti ga da živi.
Ne verujem u Tebe, ali molim te pusti ga da živi.
Dragi Bože, molim te.
Dragi Bože, molim te, pusti ga da živi.
Molim te vrati ga.
Molim te ne uzimaj ga.
Odreći ću ga se zauvek. Samo ga pusti da živi.
Pusti ga da živi...
i obećavam da ga više nikada neću videti.
Oh, moj Bože.
Živ si?
Zvučiš razočarano.
Ali ako je on bio živ...
sada sam ja bila mrtva.
Šta si radila na podu?
Molila se.
Čemu?
Bilo čemu što može postojati.
Kako sam mogla da mu objasnim, nešto što ni meni nije bilo jasno.
Nisi se pomerao.
Bila sam sigurna da si mrtav.
Onda nije bilo mnogo razloga da se moliš, zar ne?
Čudo.
A mi ne verujemo u njih.
Ne.
Ta sirena znači da odlaziš.
Da.
I znala sam da ništa na ovom svetu neće imati ponovo smisla za mene...
Žao mi je što sam te razočarao. Sara?
Ljubav se ne završava...
ako ne vidimo jedno drugo.
Ne?
Ljudi nastavljaju da vole Boga, zar ne?
Čitavog svog života, iako ga ne vide.
To nije moja vrsta ljubavi.
Možda ne postoji druga.
Nisam mogla da održim to obećanje.
Ali nešto mi je govorilo da ću morati.
Izazivala sam sudbinu, a ona je prihvatila izazov.
Tako da sam sada u pustinji. U pustinji, bez njega.
Krenula sam sa Henrijem na put...
civilne odbrane u Južnoj Engleskoj.
Henri i ja smo spavali jedno kraj drugog, kao kipovi u grobnicama.
U novom, pojačanom skloništu, u Bigvelu na moru...
glavni čuvar me je poljubio.
Dopustila sam mu, ali nisam osetila ništa.
Počinjem da verujem u Tebe, Bože. Možda ti tako funkcionišeš.
Oslobodiš me ljubavi, a onda popuniš tu prazninu.
Preporučuju me za OBE.
Šta je to? - Čin ispod CBE.
Kada se povučem, verovatno ću biti KBE.
Zbunjujuće je. Zašto se ne drže istih slova?
Zar ne bi volela da budeš Lejdi Majls?
To je bio najbolji dan za Britanski narod.
V- E Dan, kraj nemačkog rata.
Čovek koga smo viđali i ranije, posmatrao je sa balkona Belog Dvora.
Ceo London je izgledao srećno, zato što je došao mir...
i nije više bilo bombi.
Ali nisam sigurna da se meni mir dopadao.
Hodala sam njegovim stazama...
pokušavala da se setim gde bi mogao biti.
Onda sam odustala.
Pomislila sam da, ako je svet sada u miru...
možda bi i ja trebalo da budem.
Rekla sam mu sve.
I ko god da je čuo moje obećanje, mora da je čuo takođe...
i mora da ga je već znao...
pošto Bog sve zna.
Kako okrutno je izgledalo to saznanje.
Znao je šta ću reći pre nego što sam dala to obećanje.
Znao je da ću ga održati...
Znao me je, kao što su me njegove ruke znale.
Sara, draga.
Ti?
Znao je da ću ga sresti na stepenicama.
Veče je prljavo.
Skroz si mokra, Sara. Jednog dana ćeš se na smrt prehladiti.
Laku noć.
Znao je da će me mrzeti.
Sreda. - Sreda? Samo da proverim.
Može li četvrtak? - Onda četvrtak.
Park Lejn Hotel u jedan?
Nisam žurila. Nisam htela da poranim.
Zašto si htela da se vidimo?
Želela sam da ti kažem da sam bila mrtva poslednje 2 godine.
Da ne mogu bez tebe više ni trenutka.
Ali, naravno, nisam.
Znaš da me nikada stvarno nije primećivao. Godinama.
Možda si mu davala razloga.
Koji razlog sam mu mogla dati?
Koji razlog si dala meni?
Nijedan.
Pišeš li novu knjigu? - Naravno.
Nije o nama, zar ne? Ona koju si pretio da ćeš napisati?
Za knjigu je potrebna godina da se napiše.
To je pretežak posao za osvetu.
Kad bi znao koliko malo razloga imaš za osvetu.
Ne, šalim se. Bilo nam je lepo zajedno.
Odrasli smo, i znali smo da se nekada mora završiti.
I sada možemo da ručamo i razgovaramo o Henriju.
Ranije, on bi me pratio.
Pomirili bi se...
...ili bi vodili ljubav.
Rekla sam Bogu, kao što sam možda rekla i mom svešteniku.
"Dragi Bože, umorna sam.
Umorna sam od života bez njega.
I to sve zbog Tebe".
Pregled kod dr Gilberta. Umalo da zaboravim.
Pitao me je kako se osećam.
Rekla sam mu da ne osećam ništa.
Na mestu mog srca, postojao je kamen.
Treba mi pomoć, oče.
Bog nam je dao slobodnu volju.
Odlično. Znači rešeno je. Ostavljam svog muža.
Ne možeš.
Zašto ne mogu? Ja sam kurva i lažov.
Tražiću Henriju razvod.
Ne možeš, zato što si dobra.
Bolja od bilo koje osobe koju poznajem.
Grešite, oče. Vi me ne poznajete.
Pronašla sam malog dečaka, kako spava na stepenicama...
sa belegom koji mu je pokrivao lice...
i pitala sam se koji Bog bi dao detetu tako nešto.
Jesi li se izgubio?
Sve je u redu. Sve je u redu.
Gde živiš?
Hoćeš li biti dobro? - Hoću, gđo.
Poljubila sam mu obraz i poželela da ga mogu očistiti.
I odjednom, osetila sam se srećnom ponovo. Mogla sam sebe osloboditi ovoga.
Ja...
te ostavljam.
Poslednjih...
5 godina...
zaljubljena sam...
u Morisa...
Volim te.
Znam to.
Zašto sada, Henri?
Zašto to sada kažeš?
Popio sam piće sa Bendriksom.
Užasno piće.
Ja ne mogu bez tebe.
"Oh, da, možeš", pomislila sam.
"Promenio si novine jednom, i ubrzo si se navikao na nove".
Šta nije u redu, Henri?
Je li te Bendriks povredio na neki način?
Znam da ti nisam bio neki muž, dušo.
Mi smo dobri prijatelji.
Bez prijatelja se može.
Ne ostavljaj me, Sara.
Izdrži još nekoliko godina.
Pokušaću.
Obećavam.
Je li ovo slučajnost, pomislila sam?
Ili način na koji se život odvija?
A ako je ovo život, jesam li se zaglavila u njemu?
Ali šta god da je, ne mogu se boriti više sa njim.
Pobedilo je, a mi smo izgubili.
Ona nije ovde.
Znam ti glas, Sara. Pričaj sa mnom.
Zaustavite ovde.
Hvala. - Hvala Vama.
Jednu, molim.
Kako si ga uzeo?
Imali ste koktel prošle nedelje.
Da. Onaj niski čovek. - Da.
On je bio moje njuškalo.
Oh, Morise...
...kako je to smešno.
Nije smešnije od tebe.
Zašto mi nisi rekla?
Pokušala sam. Svaki put bi se nešto dogodilo.
To su gluposti, Sara.
Ne. Nije tako.
Slučajnosti.
Male stvari. Bog je u sitnicama, Morise.
Ne možeš verovati u to.
Veruješ li u stvari koje ne možeš da vidiš?
Misliš na Njega? - Mislim na tebe.
Vidiš, ja nikada nisam prestala da te volim. Iako nisam mogla da te vidim.
Moja majka me je krstila kao katolika.
Moj otac je bio Jevrejin, zato se nismo držali običaja.
Ali je uvek govorila da se nada da će se "primiti"...
kao vakcina.
Samo sam 2 obećanja dala u svom životu.
Jedno je bilo da se udam za Henrija, a drugo da prestanem da viđam tebe.
A suviše sam slaba da održim oba.
Znam da ne veruješ u Njega...
ali pokušaj.
Razgovaraj sa Njim.
Ne mogu. - Kaži mu da mi je žao.
Isuviše sam čovek. Suviše sam slaba.
Kaži mu da ne mogu da održim svoja obećanja.
Umorna sam od života bez tebe.
Hajde da te odvedemo kući. - Ne želim da idem kući.
Znam.
Pa jesmo li razbili čaroliju?
Svet nije propao, zar ne?
Jeste, na neki način. Ali uvek je tako.
Mogu li sada da spavam, Morise?
Molim te pusti me da spavam.
To je Henri. - Ne otvaraj.
Zašto da ne? Jednom mu moramo reći.
Pođi sa mnom. - Gde?
Bilo gde. U Brajton.
Hoću nekoliko dana mira pre nego što svađe počnu.
Henri se nikada ne svađa.
Nisam govorila o Henriju.
O bolu je lako pisati.
U bolu, svi smo mi sivi pojedinci.
Ali šta neko može napisati o sreći?
Ne pristaje ti. I moj je.
Hoćeš ga? Postoji cena.
Koliko?
Mogu li da platim ponovo?
Znaš, želim decu. - Koliko njih?
Počećemo sa jednim. - Samo sa jednim?
Hoćeš da počnemo sa dvoje?
Da li je to obećanje?
Jeste.
Hajde da te vratimo u hotel.
Prilična je zbrka, zar ne? - U pravu ste.
Posao dobro ide?
Još uvek na slučaju, Parkise? Ne brini. Pođi sa mnom.
Dođi.
I gde je tvoj mali ovog puta?
Ostavio sam ga kući, gdine.
Ne baš mudar potez. On ima dar da ostane neprimećen.
Mislite?Možda ja nisam stvoren za ovaj posao.
Kaži onom ko te je unajmio da su okolnosti jedinstvene.
Kako ti to kažeš? Sumnjiva stranka je pisac.
Oni sve primete.
Svakako izgledaju tako, gdine.
I ko te je unajmio ovog puta? - Nisam slobodan da to kažem, gdine.
Dozvoli da pogodim. Ljubomorni muž.
Nisam očekivao da budem vraćen na ovaj slučaj, gdine.
Tvoje zanimanje je obezbeđeno, Parkise.
Dokle god budale kao mi vole, tvoj posao ne prestaje.
Može se tako reći.
A ljubav nikada ne prestaje, zar ne?
Izgleda da ne, gdine.
Šta je to što ti treba? Naše fotografije u sramnim pozama.
Kopije hotelskih računa? Dokazi o vlažnim čaršavima?
Sa zadovoljstvom ćemo ti učiniti uslugu.
Ne. Moj posao je da vas pratim. Da ga obaveštavam o vašim kretanjima.
Što ćeš, naravno, i učiniti.
Prinuđen sam na to po uslovima svog zaposlenja.
Zar ti neće trebati priloženi dokazi? Sudovi za razvod će to zahtevati.
U principu zahtevaju, gdine, ako dođe do toga.
Dokaz A.
Račun za dva sendviča kupljena u vozu za Brajton.
Zajednički sendviči su dokaz o intimnosti, zar ne?
Mogu biti tako tumačeni.
Dokaz B. Dve karte za vrtešku.
Izgleda da Vi radite moj posao.
Da, ali nismo baš dotle došli. Šta bi to nama donelo, Parkise?
Šta bi razvod učinilo izvesnim?
U principu, gdine, neka vrsta fotografije kao dokaz...
prisnosti.
Najpogodnije bi bilo, gdine, ako bi došlo do toga.
I hoće, Parkise.
Sigurno hoće.
Evo, evo, popij ovo.
Sanjala sam da imamo dete. - Imaćemo ga.
Bili smo zajedno na krevetu. Soba je bila ispunjena vodom.
Dete je bilo između nas. - Zašto voda?
More je došlo do prozora.
Znači, udaćeš se za mene?
To je obećanje.
Princ regent je počeo da gradi ovo za svoju ljubavnicu, gđicu Ficherbert.
Bila je lepa, ali puna mana. - Kakvih mana?
Bila je katolik. Nemoguć, naravno.
Znači voleo ju je.
Da, ali je oženio princezu Karolinu od Brunsvika, koja je bila protenstant...
ali veliki.
I tako je sagradio ovu veliku budalaštinu do nemogućnosti.
Ne sada, Henri. - Oprosti mi, Sara. Morao sam.
Oh, Bože, molim te. Henri, ne sada. - Morao si da uradiš šta, Henri?
Da razgovaram.
Vrati se kući. Ne možeš se držati za nju večno.
Znam to.
Henri, teško da ti pristaje uloga ljubomornog muža.
Ne mislim da napravim scenu.
Henri, idi kući.
Nisam ljubomoran, Bendrikse.
Kako si ti to rekao?
Ljubavnici su ljubomorni. Muževi su smešni.
Ja nikada nisam bio njen ljubavnik.
Ni neki muž, bojim se.
Ali si unajmio našeg detektiva.
Morao sam da saznam gde je.
Sada znaš. Ona hoće razvod.
To neće biti moguće, stari moj.
Protivićeš se?
Ne. Ali za to će trebati bar 3 meseca.
Šta je 3 meseca Henri, u odnosu na ceo život?
Pola.
Pola od čega?
Života, bojim se.
Sara umire, Bendrikse.
Njen doktor je zvao, one večeri kada se nije vratila...
zbog rezultata nekih testova.
Zvonio sam na tvoja vrata.
Mislio sam da ste oboje tamo.
Kako čudno se ponašamo u takvim trenucima.
Ne bi trebalo da pokisneš, draga.
Zar ne voliš kišu, Henri? - Da, draga, ali...
Čuo si vesti, Henri. Jesu li dobre?
Ne, draga.
Vidiš, Morise, nikad ne daj obećanja. Možda ćeš morati da ih ispuniš.
Nisi trebao da budeš ljubomoran na mene, Bendrikse.
Načinio sam Sari veliku štetu kada sam se oženio njom.Sada to shvatam.
Ja nisam tip koji čini ljubavnika.
Ona je htela nekoga kao što si ti.
Nisam siguran da je tako jednostavno.
Ako ti ne smeta što tražim...
voleo bih da budeš tamo kad dođe trenutak.
Možda neće doći, Henri.
Ti, od svih ljudi, ne veruješ u čuda, Bendrikse.
Ne, ali Sara veruje.
Vidiš, uvek sam verovao da ću ja biti taj koji će umreti prvi...
i da će Sara znati šta joj je činiti.
Jesi li na gubitku, Henri?
Jesam, veoma.
Spasilo bi te bar malo, ako bi se uselio kod nas.
Sara je uvek govorila da tvoje knjige nisu uspešne koliko bi trebale da budu.
Mogao bi da budeš tamo...
da radiš po danu, dok sam ja u vladi.
A uveče...
mogli bi obojica....
I tako sam se preselio u severno krilo...
i, dosta neobično, ubrzo sam se osetio kao kod kuće.
Mogu li Vam pomoći, oče?
Došao sam zbog đe Majls. - Ona je neraspoložena.
Mislite bolesna je. Zar ne?
Da, pretpostavljam da mislim.
Bila je kod mene nekoliko puta, i znam da bi volela da me vidi pre nego...
Ostavila mi je poruku, da je niko ne uznemirava.
Je li njen muž ovde?
Ne.
Rekla mi je za tebe.
Znam da jeste.
Ja sam ljubavnik, oče.
Ko je to bio?
Poštar.
Šta je doneo?
Dali su mu pogrešnu adresu.
Kako neobično za poštara.
Znaš li šta se desilo tog dana?
Mislila si da sam mrtav, a ja nisam bio.
Ne, dragi.
Nešto se desilo u toj sobi.
Isti zidovi su bili oko mene...
ista sunčeva svetlost je ulazila kroz prozor.
Ali ništa više nije bilo isto.
Ne možeš verovati u to, Sara.
Ali to je istina.
Nikada nisam nikoga volela kao tebe.
Onda kad si ušao na ta vrata sa krvavim licem...
druga vrsta ljubavi je ušla sa tobom.
I uhvatila sam se za veru kao bolest.
Počela sam da verujem kao...
što sam se i zaljubila.
I probala sam da se oduprem...
ali nemam više snage.
To nije bio poštar, zar ne?
Ne, nije.
Dragi Morise, ne možeš da nastaviš sa borbom.
Najzad, to je samo ljubav.
Znači, uzimaš je.
Ali mene još nemaš.
Ja ne želim Tvoj mir i Tvoju ljubav.
Ja sam želeo Saru za ceo život...
a Ti mi je otimaš.
Stoga, ja Te mrzim, Bože.
Mrzim Te čak iako postojiš.
Bendrikse!
Moraš da mi pomogneš, Bendrikse. Ja ne mogu.
Hoću.
Ne mogu da živim u svetu, gde nje nema.
Pomoći ću ti.
Pobrinuo bih se za sve pripreme samo da sam znao.
Sigurno ne odobravate kremaciju?
Pripremio bih katoličku sahranu.
Ali ona nije bila katolik, zar ne, Henri?
Mi priznajemo krštenje po želji.
Govorila je stvari koje su izgledale kao molitve.
Izvršili smo pripreme. Ne možemo menjati stvari sada, oče.
Ne želiš da se o tome priča, Henri. I kritike u Tajmsu. - Ne. Oh, ne.
Da ste došli ranije, oče. Molim Vas nemojte da mislite...
Ne mislim ništa loše o Vama, gdine Majls.
Možda mislite o meni?
Ne brinite, gdine Bendriks. Ništa što sada uradite ne može je povrediti.
Bila je dobra žena.
Nije bila ni u kom slučaju. Mogla je da baca pogled na bilo kog muškarca.
Prevarila je Vas, oče, svog muža i mene. Bila je savršen lažov.
Nemate nikakvog prava. - Pustite ga da besni.
Ne treba mi Vaše sažaljenje, oče! Sačuvajte ga za svoje ispovednike!
Možete me naći tamo kad god vam budem trebao.
Meni ne trebate. Ja nisam Sara.
Izvinite, oče. - Nema potrebe za tim.
Vidite, ja znam kad čovek pati.
Ja ne patim, oče. Ja mrzim.
Mrzim Saru jer je poverovala u Vaše gluposti.
Mrzim Henrija jer je ostala uz njega.
I mrzim tebe i tvog izmišljenog Boga...
jer ste je oteli od svih nas.
Ti dobro mrziš.
Dođavola sa svima vama!
Žao mi je, Henri.
Stvar je u tome, Bendrikse...
što sam oduvek znao.
Znao sam da je sa nekim.
Ali nikad nisam pomislio na tebe.
Ali čudna stvar je...
što mi je drago da je tako.
Tužno je zadovoljstvo videti Vas ovde, gdine. Prošli su uvek prošli.
Uvek pratiš ljude čak dovde?
Bila je veoma fina dama, gdine.
Na koktelu, dodala mi je čašu šerija.
Je li bio Južno-Afrički šeri?
Ne bih znao, gdine.
Nije bilo mnogo njih nalik njoj.
Moj dečak, sada, stalno priča o njoj.
Kako je tvoj mali, Parkise?
On je izuzetno dobro, gdine, mada je malo potrešen danas.
Zamišljao je da će biti sahranjena kao katolik.
A zašto bi mislio tako nešto?
Mladi, gdine, oni imaju takve ideje.
Mada ja moram da priznam, da ni ja to ne mogu da objasnim.
Da objasniš šta?
Onog dana kada je otišla na sastanak, otpratila ga je do stanice podzemne.
Mislila je da se izgubio, dala mu je novčić i poljubila ga u obraz...
u njegov bolestan obraz.
Tokom nedelja koje su sledile, njegova bolest je postepeno nestajala.
Pokušao sam da ga urazumim, ali on se kune da je to zbog nje.
Jave se, gdinu Bendriksu, Lanse.
Zdravo, gdine.
Napisao sam na početku da je ovo dnevnik mržnje.
Mrzeo sam Te, kao i što si postojao.
Sad sam umoran od mržnje.
Ali Ti si još uvek tu.
Znači Tvoja podmuklost je bezgranična.
Iskoristio si moju mržnju da osvojiš moje priznanje.
I imam još samo jednu molbu.
Dragi Bože, zaboravi na mene.
Pazi na nju i Henrija.
ALI MENE OSTAVI NA MIRU...
ZAUVEK.
Obrada: suadnovic